Tekstityksen versionumero: 1.0 Päiväys: 26.09.2009
Suomennos: unltd, IsoD, Greff, Snagglepuss, Newton, -
Cromwell, rocka, TolskiPannahinen, pezz ja juzkaaz
Oikoluku: Suitman
POHJOIS-IRLANNIN LEVOTTOMUUKSISSA ON KUOLLUT ARVIOLTA 3720 IHMISTÄ
TÄMÄ ON KUVITTEELLINEN TARINA KAHDESTA MIEHESTÄ, -
JOILLA ON OSAA YHTEEN NÄISTÄ KUOLEMISTA
Voidakseni kertoa, kuinka olen muuttunut, teidän täytyy tietää, millainen olin.
Liityin 14-vuotiaana tartaanijengeihin -
ja 15-vuotiaana UVF-järjestöön.
Siihen aikaanhan mellakoita puhkesi viikoittain -
ja polttopulloja heiteltiin päivittäin. Tämä jo pelkästään kotikaupungissamme.
Kun päästiin kotiin television ääreen, samaa nähtiin tapahtuvan muuallakin.
Tunsimme olevamme saarrettuja.
Kaduilla tapettiin kavereiden isiä ja veljiä.
Yleinen mielipide oli, että asialle oli tehtävä jotain.
Olimme siinä yhdessä ja meidän oli toimittava.
LURGAN, POHJOIS-IRLANTI LOKAKUU 1975
Republikaanisen puolueen mukaan 31 heidän jäsentään yritettiin surmata.
Belfastissa sattuneen ammuskelun jäljiltä kolme miestä on yhä vakavasti loukkaantuneena.
Kerromme lisäksi Fianna Fail -puolueen uudesta poliittisesta suuntautumisesta Pohjois-Irlannissa.
Republikaaninen puolue on peruuttanut kokouksensa ja varoittanut jäseniään -
viimeöisten jäseniinsä kohdistuneiden hyökkäysten jälkeen.
Vain yksi sai surmansa lukuisista ammuskeluista huolimatta.
Toisessa tapauksessa 22-vuotias...
Aukea nyt. Helvetti.
- Tule nyt, äiti! - Piiloon!
Juokse!
- Miten menee? - Hei, Jim.
Miten menee?
- Hei, isä. - Hei, Jim.
Oletko valmis teelle? Käy istumaan, niin kaadan sinulle.
- Chrissie soitti ja kysyi sinua ulos. - Puhuin jo hänen kanssaan.
Yksi, kaksi, kolme...
Anna mennä.
Yksi, kaksi, kolme!
- Vauhtia! - Yritän koko ajan!
Autossa oli pullia. Neljä kunnon pullaa!
- Millaisia ja minkä värisiä? - Vaaleanpunaisella kuorrutuksella.
Kylläpä sattui!
Helvetin hyvää.
Miten menee, Stuart? Tulen kohta.
- Hyvää päivää, herra ja rouva Little. - Hei, Stuart.
- Pidän tuosta kaverista. - Ei hullumpi.
- Nähdään myöhemmin. - Ei sitten juopotella.
- Niissä juhlissa ei tarjoilla alkoholia. - Hän on limpparilinjalla. Ei huolta.
Hauskaa iltaa.
- Tapasitko Sammyn? - Se on laukussa.
- Mikä on suunnitelma? - Kerron autossa.
39, 40, 41...
- Joe, mene nyt sisälle. - Kyllä, äiti.
50, 51, 52...
- Nähdään myöhemmin. - Hei vaan, Joe.
- Mistä saitte tämän kärryn? - Windsorista. Kulkee hyvin.
Craigin luokse.
Stuart, avaa laukku.
Kasvimaatako meidän täytyy kuopia?
Teemme seuraavasti.
- Tiedättekö Colinin, joka työskentelee Castle's Yardilla? - Se kivenhakkaaja?
Provot käskivät häntä häipymään tapon uhalla.
Sanoin takaisin, että joku heistä tapetaan, elleivät itse häivy.
He eivät välittäneet uhkauksesta.
Tämä on ensimmäinen surmamme, pojat.
Sanoin Sammylle hoitavani sen.
Hän tarkisti, oliko muita hommia tälle illalle.
Sitten hän palasi antamaan suostumuksensa teolle.
- Hän käski antaa palaa ja ottaa mutkan mukaan. - Mistä?
- Siitä ei puhuta. - Näytä sitä.
- Mikä se on? - Se on .38 Smith & Wesson.
- Etkö saanut automaattipistoolia? - Tämä on parempi. Ne jumittuvat koko ajan.
Tämä ei jätä minua pulaan tiukassakaan paikassa.
- Kuinka monta panosta sait? - Tarpeeksi.
Sammy on huomannut meissä olevan ainesta, kun saimme keikan.
- Itse pyysin tätä, joten parempi olla. - Mitä hän sanoi?
Mitä Sammy sanoi, kun määräsi keikan meille?
Hän katsoi meitä suoraan silmiin ja sanoi olevansa ylpeä meistä.
Minulla on tästä hyvä tunne. Kävelemme baariin päät pystyssä.
En malta odottaa sitä.
Tämä on kuitenkin hoidettava ensin.
Saanko pidellä sitä?
Anna meidänkin vilaista sitä.
Anna minun katsoa.
Hitto soikoon!
Aivan kuin James Bond, vai mitä?
- Tehokas peli, vai mitä? - Mieletön.
- Kenet hoidamme? - Griffenin.
- Hänelle annettiin viikonloppuun asti aikaa lähteä kivenhakkaamolta. - Jim Griffenkö?
Minä tunnen hänet. Castle's Yardin Jim Griffen.
- Eikö hän asu Albert Streetillä? - Hänhän on joka tapauksessa lähdössä.
- Hän perustaa oman yrityksen, - Ihanko totta?
Niin minä olen kuullut. Jonkun toisen hepun kanssa.
- Aloittaako hän oman yrityksen? - Niin minulle on sanottu.
Ei Lurganissa voi olla kahta kivenhakkaamoa.
He avaavat jouluun mennessä. Niin minä olen kuullut.
Hän on kuitenkin vielä töissä Castle'sissa, joten harmin paikka hänen kannaltaan.
Tunnen hänen äitinsä. Hän on töissä koulumme keittiössä.
Tiedän, kenestä puhut. En tunne häntä, mutta tiedän.
Hänen Catherine-siskohan on leipäkaupassa töissä.
- Hänenkö poikansa me tapamme? - Hän ei asu Albert Streetillä.
- Olen varma, että asuu. - Osoite on Hill Streetillä.
- Se on 37 Hill Street. - 58, 59, 60...
- Menehän sisälle siitä, ja tottele veljeäsi. - Kyllä, isä.
Kun homma on hoidettu, poltamme auton ja vaatteet.
Sitten soitamme Sammylle ja menemme juhliin. Kun meidät on nähty -
muutaman tanssin ajan, lähdemme kotiin.
Lähdetään.
- 37? Oletko varma? - Olen.
Seuraavasta vasempaan.
Armeija! Matalaksi!
Mitä tapahtuu?
Ajavat ohitsemme.
- Käänny oikealle. - Vilkutan jo vasemmalle.
Vasemmalle sitten.
Kierrä korttelin ympäri uudestaan tähän risteykseen.
Voi helvetti! Punaiset valot.
- Missä jeepit ovat? - Olemme aivan niiden takana.
- Ovatko sotilaat autoissa? - Toistaiseksi.
Alistair, tämä täytyy peruuttaa. Lähdetään pois täältä.
- Nousemmeko pois autosta? - Ette! Ei!
Sammy luulee meidän jänistäneen. Tekevätkö he mitään?
Istuvat paikoillaan.
- Helvetti sentään, Alistair! - Pysy alhaalla!
Lähdemme liikkeelle.
Joe!
- Tule sisään. - Teen kohta ennätyksen. 128, 129, 130...
Homma hoidettu. Aja, aja!
Lähdetään.
Hei, Alistair. Nauttikaa illasta ja muistakaa olla ihmisiksi.
- Ei, lopeta, äiti! - Miksi et tehnyt mitään?
Et tehnyt mitään!
- Lopeta, äiti! - Olisit voinut estää sen!
- Olisit heittänyt vaikka maitopullolla! - Ole kiltti, äiti! Lopeta!
Mikset estänyt? Sinä tapoit hänet! Oman veljesi!
En koskaan ymmärtänyt sitä kissataulua. Enkä sitä toista.
En tiedä, mihin se hävisi.
Tarkoitan... Mitä helvettiä?
- Anteeksi, sanoitteko jotakin? - Mitä?
- Ettekö sanonut äsken jotakin? - Puhuinko minä itsekseni?
Tässä on niin hyvä istua. Kukaan ei ole pitkään aikaan istunut vieressäni autossa.
Kahdenkeskinen tapaaminen. Miksi vitussa?
Oikeasti.
- Kääntyisitkö takaisin? - Haluatteko, että käännyn takaisin?
- Niin haluaisin. - Minusta teidän pitäisi mennä sinne.
- Vien teidät takaisin, kunhan käytte siellä. - Mieluummin syön jalkani kuin menen sinne.
Jeesus.
Haluatteko, että soitan heille?
Ei, jatka eteenpäin.
- Tee vain työsi. - He käskivät tuoda teidät sinne.
Entä sitten?
Tiedän, että sinun on vietävä minut sinne. Sanoitko heille, ettet saisi tuotua minua?
He sanoivat, ettet saisi tuotua minua. Siksi sinun on vietävä minut.
Jotain sen suuntaista.
Ei, aja vain, tee työsi.
- Eikö se haittaa teitä? - En halua sinulle hankaluuksia.
Olen pulassa. En halua sinua pulaan, silloin emme pääse koskaan takaisin.
Se viimeinen, jonka hoidit, kazakst... Anteeksi, kasakat...
Kosovolaiset, he ovat albaaneja ja serbejä.
- Niin se olikin. - Se sujui melko hienosti.
Ilmaantuivatko he lopulta?
- Kyllä, noin kuusi kuukautta sitten. - Odotin sitä.
Itse asiassa en nähnyt sitä itse. Olin Etelä-Afrikassa siihen aikaan.
Kierrellä ympäri maailmaa puhuen tunteistaan. Lippu paratiisiin.
Miehen taposta! Missä hän olisi ilman minua?
40 vuotta Lurganin munakennotehtaassa, kuten me kaikki muutkin. Ei hän.
Hän pystyy elättämään itsensä kertomalla paaville tai kuningattarelle, -
miltä tappaminen tuntuu, kuinka hän kärsii ja millaista taakkaa kantaa.
Miksi saat ruusuntuoksuisen naisen tarjoilemaan teetä, pullaa ja viiniä, -
jotta voit kertoa, miltä tuntuu ampua kolme luotia veljeni päähän?
12 vuotta aseellisesta ryöstöstä, jäsenyydestä ja murhasta.
- Vittu! - Jeesus.
- Anteeksi. Olen pahoillani. - Pelästytitte minut.
Mitä luulet sen minulle tehneen? Olen paljon lähempänä itseäni kuin sinä.
Onko tämä taas niitä sinun neuvontajuttujasi, Alistair?
Ei, tai no tavallaan.
Se on ohjelma sovinnonteosta.
Itse asiassa olen siinä.
Menen tapaamaan tappamani miehen veljeä.
- Olemmeko menossa sinne nyt? - Kyllä.
- Etkö ole tavannut vielä häntä? - En sen päivän jälkeen.
- Pyysitkö itse tätä? - Se ei ole minun asiani, Ray.
Minulla ei ole oikeutta pyytää häneltä mitään.
- Soittiko hän sinulle? - Ohjelman ihmiset olivat häneen yhteydessä.
Sitten minuun. Sanoin, että suostun siihen.
Jos hän sitä haluaa, olen valmis tapaamaan hänet.
Tekisin mitä vain.
Tiedäthän...
- Jouduitko vankilaan sen vuoksi? - Kyllä.
Se oli elinkautinen, mutta istuin 12 vuotta.
Olisit voinut pysäyttää hänet!
Miksi et pysäyttänyt häntä?
Olisit voinut pysäyttää hänet!
Voitko pysäyttää auton?
Haenko teille jotain?
Haluatteko vettä?
Hän oli siihen aikaan pikkupoika.
Tapaatko vain veljen?
Kyllä.
Hänen isänsä kuoli kahdeksan kuukautta myöhemmin sydänkohtaukseen.
Särkynyt sydän perheen mukaan.
Hänen veljensä Daniel kuoli yliannostukseen.
Sen jälkeen hänen äitinsä kuoli.
Niin siinä käy.
Niin siinä usein käy.
Perheelle, tiedäthän.
Sitä eivät muut ymmärrä, -
mitä jälkeenpäin tapahtuu.
Paddy Barnes joutuu tyytymään pronssimitaliin olympialaisissa -
hävittyään välieräottelunsa kiinalaiselle maailmanmestari Zou Shimingille.
Tappio oli selvänumeroinen, 15-0.
Oletteko kunnossa? Jatkammeko matkaa?
Jatketaan.
- Saatko hyvää palkkaa? - Ihan hyvää.
- Haluaisitteko tähän työhön? - Miksipä en.
Vaikuttaa mukavalta.
Tarvitsisinko ajokorttia?
Aina on jokin juju.
Hän on tuijottanut minua 33 vuotta. Tiedätkö, millaista se on?
Äiti on syyttänyt minua 33 vuoden ajan.
Veljeni sai kolme luotia päähänsä. Sen sinä tiesit.
Tiesitkö, että yksi osui seinällä olevaan kissan kuvaan?
En rikkonut sitä taulua. Siitä minua ei syytetty.
Jos en rikkonut taulua, en tappanut veljeänikään.
En tappanut häntä, vaikka äitini väitti niin. Se olit sinä.
Tulit autollasi äitini talolle ja ammuit kolme luotia hänen poikansa päähän, -
jolloin äidistäni tuli murheellinen ja minua syyttelevä.
Nyt minä olen autossa tulossa tapaamaan sinua.
Nyt minä olen autossa.
- Olemmeko perillä? - Kyllä olemme.
Paul tässä. Olemme juuri tulossa.
Kyllä hän on. Selvä.
Luoja. Katso nyt tätä paikkaa.
- Hei, Joe. Kuinka voit? - Hyvin.
- Tulit juuri sopivasti. Hyvä. - Minähän vain istuin takana.
Anna kun esittelen Davidin, Michaelin assistentin.
Mennään sisälle tapaamaan Michael.
- Siitä tulee mahtavaa. - Michael on täälläpäin, herra Griffen.
- Herra Griffen astui sisään. - Mielenkiintoinen portaikko.
Ihan kuin odottaisi Bette Davisin tulevan alas tuosta.
- Ei olisi ongelma muuttaa tänne. - Tämä on sinun ainakin päivän ajan.
Voit rentoutua huoneessa yläkerrassa. Tulehan tapaamaan henkilöstöä.
- Joe? - Tunnetko Stephanien?
Tulostasi ei kerrottu. Mukava nähdä.
- Niin sinuakin. - John, videoteknikko.
- Mukava tutustua. - Martin, kameramies.
Tässä sitä ollaan. Hiuskarvaa myöten "elämän uhri" -julkimo.
Aaseihin rakastuneita miehiä, kiveksistään toisissaan kiinni olevia kaksosia, -
sotanorsuja, jotka eivät pääse ylös tuoleistaan ja nyt minä.
Tiedän, että se on hiukan...
He ovat ihania ihmisiä ja hyvin kokeneita tällaiseen.
- Fiona saattaa sinut yläkertaan. - Tätä tietä.
Saitko korjattua sen vanhan leivänpaahtimen?
Kun puhuimme viimeksi puhelimessa, etkö korjannut leivänpaahdinta?
Korjasin sen.
Tässä.
Eikö olekin upea?
- Voinko polttaa? - Kyllä voit, parvekkeella.
- Mitä saisi olla? Teetä vai kahvia? - Tee kävisi hyvin.
- Maitoa tai sokeria? - Maitoa ja kaksi palaa sokeria. Kiitos.
Joe.
- Kuinka voit? - Voin ihan hyvin.
- Kiitos paljon, kun tulit. - Ei se mitään.
- Mikä on olo? - Olen ihan kunnossa.
Kaikki katsovat siis perääsi? Hyvä.
Tiedän, että tämä on hankala päivä sinulle.
Teemme kaikkemme varmistaaksemme, että asiat menisivät haluamallasi tavalla.
Jos tarvitset jotain, on jotain kysyttävää tai olet huolissasi jostain, pysäytä meidät, -
ja periaatteessa olemme täällä sinua varten.
On tärkeää, että kerrot meille, jos asiat eivät tunnu oikeilta.
Onko Fiona esitellyt sinulle paikkoja ja muuta?
- On. - Hyvä.
Annan sinulle lyhyen kuvan päivän tapahtumista.
Nyt sinulla on aikaa asettua tänne ja tehdä olosi mukavaksi.
Oletko hankkinut minulle jonkun sänkyyn?
Jossain vaiheessa maskeeraajatyttö tulee ehostamaan hieman kasvojasi.
Joskus kamera saa ihon hohtamaan. Se vie häneltä vain hetken.
Sitten kun olet valmis -
kuvaamme hieman täällä.
Ja sitten 12 aikoihin, kun se tuntuu oikealta, -
voimme mennä alakertaan ja... Kai olet nähnyt huoneen?
- Olen. - Hyvä.
Kun tapaat hänet, -
meidän kaikkien on erittäin tärkeää muistaa, -
mitä yritämme saada tältä ohjelmalta. Totuuden.
Tiedän kyllä, mitä haluat. Kättele häntä, jotta voimme lähteä kotiin.
Viimeiseksi haluan painostaa sinua asioilla, joista et halua puhua.
Mutta toisaalta meidän on ymmärrettävä asian tunnepuoli.
- Ymmärrätkö, mitä tarkoitan? - Kyllä.
Tiedän, että se on vaikeaa. Sen takia en halua painostaa siihen, -
mutta haluan, että olet rehellinen tunteitasi kohtaan.
Tarkoitan vain, että haluan sinun olevan oma itsesi.
- Michael? - Tulen kohta.
Tämä on meille kaikille tärkeä päivä.
En edes osaa kertoa, kuinka tärkeää tämä on -
sen kannalta, mitä tästä seuraa.
Tämä on kysymys, mihin me kaikki haluamme vastauksen.
Totuus ja sovinto.
Mitä on panoksena? Onko se mahdollista?
Siinä se oli. Puhe on päättynyt.
Voin kyllä kätellä, Michael. Voin esittää uhria.
Voin kätellä ja olla uhri samaan aikaan.
Mutta erään asian olen päättänyt.
Sovinto? Sinulla ei ole ajatustakaan.
Kätellä häntä? Veljeni tappamisesta? Ottaisin syyt niskoilleni?
33 vuotta?
Pidätkö minua täysin pellenä?
Jos joku ansaitsee puukon sisuksiinsa, niin se on tämä paskiainen.
Totuus ja sovinto?
Minä haluan kostaa.
- Hei. Minä olen Vika. - Joe. Mitä kuuluu?
- Teesi. - Kiitos.
- Olen juoksija. - Juoksija?
Haittaako, jos käyn tupakalla?
Ei, ei. Mennään.
- Ota minulta. - Ei tarvitse...
- Ota nyt. - Kiitos.
- Ole vain täällä kanssani.
- Mutta minä... - Olen ohjelman tähti. Sinun on toteltava.
- Minun on katsottava muutenkin perääsi. - Hienoa. Kaikki vahtivat minua.
He ovat huolissaan jopa paahtimestani.
- Oletko sinä juoksija? - Se tarkoittaa, että juoksen asioilla.
Juoksupoika. Ei, juoksija on parempi. Pidän siitä.
Nuori Fiona kävi luonani ja kertoi tekevänsä Yksi yhteen -ohjelmaa.
Hän oli oikein tyylikäs ja mukava. Hänen äänensä nousi ja laski.
Sääkin näytti paranevan. Hän hymyili aurinkoisena aina, kun katsoi minuun.
Hymyilisikö hän minulle pubissa, jos ei tuntisi minua? Soittaisi poliisit.
Minä soittaisin. Päästin hänet kotiini -
ja katso nyt, mihin olen sotkeutunut.
- Ehkä on hyvä, että olet täällä. - Ehkä.
- Mistä olet kotoisin? - Vladivostokista.
Vladivostok ja Belfast? Kulkeeko huono tuuri suvussanne?
- Viihdyn täällä. - Niin minäkin. Pidän sinusta.
Fiona istui keittiössäni ja sanoi, että tämä on tärkeä ohjelma ihmisestä, -
joka on kasvanut mieheksi, josta on tullut kuka tietää mitä.
Sitten hän puhuu miehestä, joka olisin voinut olla.
"Juuri se meitä kaikkia tässä projektissa kiinnostaa."
Valot vain tuikkivat hänen silmissään. Käännytysvalot.
"Tämä on ohjelma paranemisesta. Kyse on sovinnon tekemisestä."
"Mitä se on? Ihmiset nousevat kuolleesta?" "Ei", hän hymyili. "Se on ylösnousemus."
"Me haluamme, että tapaat veljesi murhaajan kasvotusten."
En tiedä. Ehkä se johtui hänen tavastaan puhua.
En oikeastaan edes kuunnellut häntä. Hän vain -
osoitti minulle hieman ystävällisyyttä.
- Olen varma... - Ystävällisyyttä ei tueta.
Vihaan ystävyyttä. En päästä enää sitä sisälleni.
Silloin päästin, mutta en koskaan enää.
Ongelmani on se, että kaikki tunteeni ovat vääränlaisia.
Entä hän ja hänen tunteensa? Nehän ovat aivan täydellisiä!
Hän murhasi kylmäverisesti, mutta katso nyt, mikä hänestä on tullut!
"Millaista on tappaa", häneltä kysytään. "On ymmärrettävä..."
Silloin hän taas innostuu ja kertoo kaiken tästä ja tuosta. Mutta hän selvitti sen!
Kaikkihan haluavat puristaa tappajan kättä, ja hän on erittäin hyvä suustaan.
Onko joku hänen kanssaan? Se on tärkeää.
Mitä hän kertookaan tunteistaan, hän on vihainen. Erittäin vihainen.
- Sellainen viha on arvaamaton. - Ymmärrän sen.
Teidän on oltava valmis pysäyttämään kuvaus milloin tahansa.
- Me emme ole sirkusapinoita. - Ette tietenkään ole.
Ymmärrän, että teidän on saatava ohjelmanne, mutta hänen on oltava etusijalle.
- Aivan varmasti. - Teidän on varmistettava, ettei synny ikävyyksiä.
Hän voi saarnata anteeksiannosta, ja sitten kaikki uskovat toivoon.
Hän ajattelee vain sitä, että tehdään tämä näytös ja elanto on taattu 20 vuodeksi.
"Voin puhua siitä ja tästä päivästä seuraavat 20 vuotta, -
kun olin kasvotusten uhrini veljen kanssa.
Se oli viimeinen väliasema matkallani loistavaan pelastukseen.
Minua kuuntelemalla pääsee elämässä eteenpäin, plus ALV.
Palkkiot taskussani voin puhua maailman kurjuuksista -
ja parannan heidät sanoillani, enkä tee enää päivääkään töitä munakennotehtaassa."
Hän ampui veljeäni kolmesti päähän.
Mies elelee herroiksi. Mitä minun pitäisi tehdä?
Tervehdinkö kädestä pitäen vai tapanko hänet?
- Tappaminen ei olisi hänelle hyväksi. - Se on varmaa!
- Se ei olisi sinullekaan hyväksi. - Eikö olisi hyväksi minulle?
Palaseni taivasta?
Miksei se olisi minulle hyväksi?
- Joe, hei! Onko kaikki kunnossa? - Tottahan toki.
Alakerrassa kuvataan hieman ja sitten olisikin meidän vuoromme.
- Voiko Cathy ehostaa hieman kasvojasi? - Ilman muuta.
- Hei, Joe. Olen Cathy. Kaikki hyvin? - On kyllä.
Hyvä. Voisitko istua tänne?
Hienoa.
- Tämä häivyttää iholtasi kiillon. - Hemmetti, kiiltävätkö kasvoni?
Alistair, kamera käy, joten voit aloittaa kun olet valmis.
Voidakseni...
Voidakseni kertoa, kuinka olen muuttunut, teidän täytyy tietää, millainen olin.
Liityin 14-vuotiaana tartaanijengeihin -
ja 15-vuotiaana UVF-järjestöön.
- Siihen aikaanhan mellakoita puhkesi... - Poikki.
Tuo on erittäin hyvä, mutta jostain kuului ääntä.
Erittäin hyvä.
- Valmista? - Valmista on.
- Pyörii. - Kun olet valmis, Alistair.
Voidakseni kertoa, kuinka olen muuttunut, teidän täytyy tietää, millainen olin.
Liityin 14-vuotiaana tartaanijengeihin ja 15-vuotiaana UVF:ään.
Siihen aikaanhan mellakoita puhkesi viikoittain -
ja polttopulloja heiteltiin päivittäin. Tämä jo pelkästään kotikaupungissamme.
Kun päästiin kotiin television ääreen, samaa nähtiin tapahtuvan muuallakin.
Tunsimme olevamme saarrettuja.
Kaduilla tapettiin kavereiden isiä ja veljiä.
Yleinen mielipide oli, että asialle oli tehtävä jotain.
Olimme siinä yhdessä ja meidän oli toimittava.
On muistettava ja ymmärrettävä, kuinka ajatusmaailma toimii.
Kun on lähtenyt mukaan terroriin ja liittynyt organisaatioon, ryhmään, -
ajatusmaailma sulkeutuu.
Ainoastaan oma puoli tarinasta merkitsee.
Ei heidän puolensa, katolisten.
Ainoastaan omia kuolee ja omat kärsivät ja tarvitsevat huolenpitoa.
Katolilaisten kuolemat eivät merkitse mitään.
Kun menin komentajamme Sammyn luo ja sanoin haluavani tappaa katolilaisen, -
se ei tuntunut minusta väärältä.
Mielestäni se oli reilua ja oikeudenmukaista, -
joten tappaminen oli helppoa.
Kun saavuin paikalle, talon edessä oli poika.
En odottanut sitä, mutten mahtanut asialle mitään.
Vilkaisin häntä nopeasti, koska minulla oli tehtävä hoidettavana.
Jos olisin tiennyt, että poika oli Jimin veli, -
olisin ampunut hänetkin. Omistauduin ajatusmaailmalleni.
Silmä silmästä, ja kerta kiellon päälle.
Sellaista elämäni oli 17-vuotiaana.
Tuttuni olivat taistelleet ikänsä. Oma puoli valitaan lapsena kaverien kanssa, -
mutta emme tyytyneet kivien viskomiseen, vaan ammuskelimme.
Neuvoni on, että yhteiskunnan on estettävä ihmisiä -
joutumasta puolenvalintatilanteeseen. Siinä vaiheessa tilanne ei ole hallinnassa.
Silloin kukaan ei voi enää pysäyttää tai vaikuttaa ajatuksiisi.
Kun puolensa on valinnut, suostuu kaikkeen. Vastapuolelta voi tappaa kenet tahansa, -
koska se on oikein. Yhteiskunta menettää otteensa yksilöstä.
Siispä sukulaisten ja tuttujen on estettävä yksilöä liittymästä ryhmään.
Minun puolellani kaupunkia ja kotonani ei yritetty estää minua.
Minulle ei kerrottu mitään muuta kuin että tappaminen on oikein.
Kuulin toisenlaisia neuvoja vasta vankilassa.
Muslimilapset ovat nyt samassa tilanteessa kuin minä aikoinani.
Heille on kerrottava, että tappaminen ei ole hyvä asia.
Muslimien on sanottava niin lapsilleen. Panostaisin sille saralle, -
että sellaista opetusta kuulee maan jokaisessa moskeijassa.
Saavuttuani kotiin vanhempani kuulivat uutisista, -
että ampumani mies oli kuollut.
Olin innoissani, enkä malttanut odottaa onnitteluja.
Sammy hakisi minut. Lähtisimme ulos, -
ja minut esiteltäisiin baarissa. Minulle osoitettaisiin suosiota.
Olisin tappanut kenet tahansa siitä hyvästä. Siksi kerron jokaiselle kuulolla olevalle, -
että kaltaisiani poikia on estettävä ajattelemasta, -
että viattomien ja kunnollisten ihmisten tappaminen on hyvä asia.
Alistair. Mitä toivot, kun Joe tulee tänne?
Minun oltava hänelle rehellinen.
Se on hankalinta, mutta juuri sitä hän tarvitsee.
Poikki.
- Hyvä. - Suurenmoista.
Kiitoksia. Se oli loistavaa. Kunhan Joe on täällä, -
onko mielestäsi todennäköistä, että hän haluaa sinulta anteeksipyynnön?
Hän ei halua minun sanovan mitään sellaista, Michael.
Sovinnontekoa ei tule, koska hän ei tarvitse sellaista.
Joe on tullut tänne kohdatakseen minut.
- Tervehdys, Joe. - Siinä hän onkin.
- Laitan sinulle radiomikrofonin. - Mitä yrität tehdä?
- Onko valmista? - Kiinnitän tämän.
- Ei sille puolelle. - Miltä tuntuu?
- Hyvältä. - Entä jos laitan mikin tähän?
- Kiitoksia. - Laitan klipsin paikoilleen.
- Selvän teki. - Hyvä. Suunnitelma on seuraava.
Menemme alakertaan.
Kamera seuraa sinua, mutta älä välitä siitä...
- Ymmärsitkö, Joe? - Selvä, alakertaan.
Kun avaat oven ja astut huoneeseen, -
muista avata se selälleen ja jättää se auki.
- Selvä. - Kameramies seuraa sinua huoneeseen, -
ja joku sulkee oven hänen jälkeensä.
- Ymmärrätkö? - Ymmärrän.
- Varmastiko? - Kyllä.
Ota tästä.
Olemme valmiita.
Hiljaisuutta! Käy!
Joe, milloin vain.
Pahus! Anteeksi, meinasin kompastua.
Tällaista sattuu. Pelkäänpä, että joudumme kuvaamaan äskeisen uudelleen.
Voisitko tehdä äskeisen uudestaan. Kävelet portaita alas huoneeseen.
- Hyvä on. - Anteeksi, Joe. Kiitos.
Harjoitellaan vielä, kunnes osaamme sen kunnolla.
Tehdään se sitten uudelleen.
Voisinkohan saada vettä?
Aivan...
Pysy hänen kanssaan.
Vieläkö katsot perääni?
Haluaisin vain sanoa, että toivon sen menevän hyvin.
- Hän vaikuttaa mukavalta mieheltä. - Ketä tarkoitat?
Herra Littleä.
- Oletko tavannut hänet? Missä? - Belfastissa, hänen kotonaan.
- En tiennytkään. - Olin toimittamassa jotain.
- Hänen kotiinsa? Menitkö sisälle? - Menin.
- Missä se oli? - Kaupungin keskustassa.
Moottoritien vieressä. Kerrostalo.
- Se oli siis asunto? - Aivan.
- Hän päästi sinut sisälle, vai? - En ollut siellä kauan.
- Millainen se oli? - Hänen asuntonsako?
Se oli kylmä.
- Tyhjä. - Tyhjä?
Se ei tuntunut kodilta. Se ei ollut mukava paikka.
- Eikö? - En pitänyt siitä.
- Onko hän omillaan? - On.
- Pidätkö hänestä? - Pidän.
- Mistä keskustelitte? - Tästä.
- Tästä tapaamisesta. - Mitä hän sanoi?
- Hän oli huolissaan. - Aivan varmasti oli.
Hän oli huolissaan sinusta.
- Joe, olemme valmiita. - Selvä.
Mitä sinä... Saisinko tupakoida tämän loppuun?
Käyhän se. Hyvä on.
Huolissaan minusta? Mitä tarkoitat sillä?
Hän ajatteli, että tämä olisi liian kivuliasta sinulle.
- Niinkö hän sanoi? - Tämä olisi vaikeata sinulle.
- Kivuliasta vai vaikeata? - Kumpaakin.
Niinkö?
- Entä hän? Mitä hän sanoi itsestään? - Hän ei puhunut itsestään.
Hän vaikutti surulliselta.
Surulliselta?
En tiedä.
En tunne häntä kunnolla, mutta siltä hän vaikutti.
Aivan kuin hän ei pystyisi antamaan itselleen anteeksi sitä, mitä teki sinulle.
Sille on sanontakin...
Murtunut mies.
Se on hyvä, että tapaatte.
Minun mielestäni.
Vittu!
Olemme valmiita, Joe.
Olemme valmiita.
Selvä.
Minun on saatava loppu tälle.
Kaikki kunnossa?
Joe? Onko kaikki kunnossa?
- On. - Oletko valmis?
- Olen. - Joe, lisätään pikkuisen tuohon.
Ole hyvä.
Hienoa.
Hiljaisuutta pyydän. Aloittakaa.
Joe, olemme valmiina sitten, kun sinä olet.
Oletko kunnossa?
- Haluatko istua alas? - En halua sinne kameraa.
- Se vaatii varmasti totuttelemista. - Se on vietävä pois.
- Sen tarkoitus on... - Sellaista ei ole!
- Voisimmeko puhua tästä? - En tahdo kameraa tavatessani hänet.
- Me sovimme... - En välitä, mitä sovimme!
- Ymmärrän sinua, mutta kamera tarvitaan. - Haluaisitko puhua Stephanielle?
Valmistelu kestää vielä hetken. Pitäisimmekö tauon ja menisimme ylös...
Olin ylhäällä ja tulin alas! En ole mikään näyttelyponi!
Haluan tavata hänet, mutta ilman kameraa.
- Ymmärrän, mutta voimme... - Joe, emme voi...
Ei!
33 vuoden ajan se poika on ollut päässäni.
Siellä hän tuijottaa minua ja haeskelee katsettani -
jättämättä minua rauhaan.
Hän ei jätä rauhaan.
Joka aamu hän odottaa minua.
Tiedän, että hän on siellä alati.
En tiedä, mitä enää tekisin.
Kuinka tulla toimeen tämän kanssa.
Tunnen, etten kestä enempää.
Sanotaan, että aika parantaa haavat.
Niin sitä sanotaan kaikesta.
Vuodet tulevat rankemmiksi.
Miksi sitä ei kerrota? Kukaan ei kerro.
- Haluatko jotain? - Miksi hän ei mielestäsi tullut sisään?
Ehkä hän oli peloissaan.
Luuletko, että hän todella halusi tavata minut?
Luulen, että hän halusi tappaa sinut.
Anteeksi. Minun täytyy mennä.
Syyllinen, jos nauran. Syyllinen, jos juon.
Syyllinen, jos unohdan.
Kuinka selviän päivästä?
Mitä pitäisi tehdä?
Minä herään ja menen ulos.
Mutta minne menisin?
Poika on aina siellä, päässäni.
En tiedä, minne menisin.
Olen liian häpeissäni tekoni jälkeen.
Tilanne on sama kaikille.
Jotkut ovat löytäneet vastauksen.
Hän on tappanut muutaman katolisen. Nyt hän tappaa omiaan.
Jotain suojelemista hallitakseen aluettaan.
Vapautettiin pitkäperjantain sopimuksessa. Hän on taas maailman huipulla -
ja elää yhä niin kuin ennenkin.
Apulaiset suojaavat hänen selustansa ja hengittävät hänen voitontuoksuaan.
Jos olisin lähtenyt hänen mukaansa, vastannut myöntävästi, -
minun olisi tarvinnut vain kertoa, että olen mukana.
Tiedän, että se ei ole minun vastaukseni, -
mutta mikä on minun vastaukseni?
Istun tapaamisissa ympäri maailmaa, ja autan miehiä elämään -
vaimolle, lapselle, tuntemattomalle tai naapurille tekemänsä asian kanssa.
Kuinka elää kanssa sen väkivallan, -
joka on aina ollut osa meitä.
En kuitenkaan mahda itselleni mitään.
Joskus tunnen tulleeni saarnaajaksi, -
jotta voin huijata tieni läpi elämäni.
Seuraava pysäkki: Lurgan.
Tommy!
Pojat.
- Miten menee? - Ihan hyvin.
Tommy! On yllättävää nähdä sinua täällä.
Voisitko toimittaa tämän Joe Griffenille puolestani?
- Kuinka Tommy voi? - Hyvin.
- Odottaako hän kirjettä? - Ei.
Hän ei ehkä ota sitä vastaan, mutta hän kyllä saa sen.
Arvostaisin sitä. Kiitos.
- Musta tee, kiitos. - Tulossa.
Hei, Liam.
- Keneltä tämä on? - Seanilta.
- Mikä tämä on? - Kirje.
Voinko mennä?
- Mitä sanoit? - Voinko mennä?
Vietkö tytöt, Joe?
- Tytöt? - Sanoit vieväsi heidät Marionin luo.
- Minä vien heidät. - He odottavat lähtöä.
- Mikä hätänä? - Little on palannut.
- Hän haluaa tavata. - Et tapaa häntä.
- Et saa soittaa hänelle! - En soita vaan tapan.
- Ehkä hän haluaa lopettaa tämän. - Olisi pitänyt hoidella hänet jo.
- Annetaan Seanin hoitaa asia. - Et tee mitään!
- Et tapaa häntä! Joe! - Minä haluan palaseni taivasta.
Joe!
Joe?
Anna tulla!
Haista paska!
Riittää.
Lähden Belfastiin enkä palaa.
Aion kertoa kaiken, mitä täällä tapahtui.
Meille kerrottiin, että protestanttia työläistä oli uhkailtu.
Jos hän ei lähtisi alueelta, hänet ammuttaisiin.
Kysyin, kenelle katoliset tekivät töitä.
Joku mainitsi Jim Griffenin. Sanoin, -
että jos hän ei lähde, ammun hänet.
Tiesin, että hän oli muutenkin lähdössä, mutta se ei merkinnyt.
Se oli päätökseni. Olin valmis kaikkeen, tappamaan.
Halusin olla joku.
Halusin kävellä baariin miehenä.
Kävellä ylpeänä ja kuulla suosionosoitukset heiltä, jotka merkitsivät minulle.
Minä kuulin ne. Se oli mukavaa.
Hankkiudu minusta eroon, Joe, -
jotta herätessäsi et mieti minua vaan tyttäriäsi.
Älä anna heille minua.
Mene kotiin kertomaan, että tapoit minut.
Että olen ikuisesti poissa, enkä merkitse mitään.
En mitään.
Mene kertomaan se ja jatka elämääsi heidän takiaan.
Teimme kaikkea yhdessä.
En tiedä, mitä se oli. Pidimme vain toisistamme.
Alan oli mahtava. Hän piti minusta sellaisena kuin olin.
Hän ei välittänyt ongelmastani. Alanilla ei ollut hajuaistia.
Alan oli paras ja ainoa ystäväni.
Jokainen päivä oli taistelua ongelmani kanssa.
Joka päivä yritin vältellä Damiania.
Kuka se siinä? Patrick Smash.
Mitä teet minun alueellani, Smash?
Olet pelkkä surkimus.
En ole tehnyt tällaista ennen, -
tai puhunut...
En tiedä, mitä sanoa tai miten.
En tiedä, millaisia sanoja käytätte.
Ostin sandaalit, koska näin elokuvassa kaikilla sellaiset.
Sitten muistin, että se oli komedia.
Pääsin tänne lopulta tuosta ovesta.
Haluan tyttärilleni isän, josta olla ylpeä.
Siinä kaikki.
Ei muuta.
Alistair Little? Täällä Joe Griffen.
Olemme sujut.